הכנסת העשרים ושתיים
![]() | |
מדינה |
![]() |
---|---|
גוף פרלמנטרי | הכנסת |
ממשלות | ממשלת ישראל השלושים וארבע (ממשלת מעבר) |
תקופת כהונה |
3 באוקטובר 2019 – 16 במרץ 2020 (166 ימים) |
מערכת בחירות | 17 בספטמבר 2019 |
הנהגה | |
יושב ראש הכנסת | יולי אדלשטיין (בפועל) |
הרכב | |
![]() | |
הכנסת העשרים ושתיים כיהנה לאחר הבחירות שהתקיימו ביום 17 בספטמבר 2019, י"ז באלול ה'תשע"ט. הכנסת הושבעה ב-3 באוקטובר 2019, ד' בתשרי ה'תש"ף[א], וכיהנה עד להשבעת הכנסת העשרים ושלוש ב-16 במרץ 2020, כ' באדר ה'תש"ף.
הכנסת ה-22 היא הכנסת הראשונה בה, לאחר הבחירות, במסגרת המאמצים להקמת הממשלה, החלה תקופת 21 הימים לפני פיזור הכנסת על פי סעיף 10 לחוק יסוד: הממשלה (תקופה מסוג זה התרחשה גם בשלהי תקופת הכנסת השבע עשרה, אך זו הייתה עקב התפטרות של ראש הממשלה המכהן). במהלך תקופה זו, חבר הכנסת שזוכה להמלצה כתובה מצד 61 ח"כים מקבל מנשיא המדינה את המנדט להקמת ממשלה למשך 14 יום נוספים. תקופה זו הסתיימה ב-11 בדצמבר, והכנסת פיזרה את עצמה. על מנת להימנע מקיום הבחירות לכנסת העשרים ושלוש בתאריך המוגדר בחוק, 10 במרץ 2020, י"ד באדר ה'תש"ף, בשל חלותו של חג הפורים ביום זה, הקדימה הכנסת את הבחירות ל-2 במרץ 2020, ו' באדר ה'תש"ף.
התפזרותה המהירה של הכנסת ה-22 היוותה המשך של המשבר הפוליטי בישראל שהחל בשנת 2019: כנסת זו הייתה לכנסת השנייה ברציפות שלא הביעה אמון בממשלה חדשה ולפיכך, ממשלת ישראל השלושים וארבע, שכיהנה מתחילת תקופת הכנסת העשרים, המשיכה לכהן כממשלת מעבר עד לאחר הבחירות לכנסת ה-23, עם הקמת הממשלה ה-35 ב-17 במאי 2020. בכך, נשבר שיא אורך כהונתה של ממשלת מעבר בישראל שלא זכתה לאמון הכנסת. כמו כן, בשל התפזרות הכנסת, מערכת הבחירות לכנסת ה-23 הייתה מערכת הבחירות השלישית שהתקיימה בתוך פחות משנה, וכהונת הכנסת הייתה לקצרה מכל כהונות הכנסת, מלבד כהונתה של הכנסת העשרים ואחת.
חלוקת המושבים
[עריכת קוד מקור | עריכה]ערך מורחב – הבחירות לכנסת העשרים ושתיים
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d6/%D7%94%D7%9B%D7%A0%D7%A1%D7%AA_%D7%94%D7%A2%D7%A9%D7%A8%D7%99%D7%9D_%D7%95%D7%A9%D7%AA%D7%99%D7%99%D7%9D.png/460px-%D7%94%D7%9B%D7%A0%D7%A1%D7%AA_%D7%94%D7%A2%D7%A9%D7%A8%D7%99%D7%9D_%D7%95%D7%A9%D7%AA%D7%99%D7%99%D7%9D.png)
מפלגות החרדים: 16 מושבים
מפלגות המרכז: 33 מושבים
מפלגות השמאל: 11 מושבים
מפלגות הערבים: 13 מושבים
תוצאות הבחירות
[עריכת קוד מקור | עריכה]רשימה | ראש הרשימה | מושבים | |
---|---|---|---|
הכנסת ה-22 | הכנסת ה-21 | ||
כחול לבן | בני גנץ | 33 | 35 |
הליכוד | בנימין נתניהו | 32 | 39[ב] |
הרשימה המשותפת | איימן עודה | 13 | 10[ג] |
ש"ס | אריה דרעי | 9 | 8 |
ישראל ביתנו | אביגדור ליברמן | 8 | 5 |
יהדות התורה | יעקב ליצמן | 7 | 8 |
ימינה | איילת שקד | 7 | 5 |
העבודה-גשר | עמיר פרץ | 6 | 6 |
המחנה הדמוקרטי | ניצן הורוביץ | 5 | 4[ד] |
חברי הכנסת
[עריכת קוד מקור | עריכה]מאפייני חברי הכנסת
[עריכת קוד מקור | עריכה]הכנסת העשרים ושתיים נבחרה רק כחמישה חודשים לאחר הבחירות לכנסת העשרים ואחת. לפיכך, רבות מהסיעות בחרו לשמור על סדר שמות חברי רשימותיהן, וגם במפלגות האחרות לא חלו שינויים מפליגים.
חברי כנסת חדשים
[עריכת קוד מקור | עריכה]בכנסת העשרים ושתיים כיהנו שמונה חברי כנסת שלא כיהנו בכנסות קודמות:
- הרשימה המשותפת (3): וליד טאהא, ג'אבר עסאקלה, סאמי אבו שחאדה.
- ישראל ביתנו (2): אלכס קושניר, מרק איפראימוב.
- המחנה הדמוקרטי (1): יאיר גולן.
- ש"ס (1): משה אבוטבול.
- הימין החדש (1): מתן כהנא.
בנוסף כיהנו בכנסת העשרים ושתיים 8 חברי כנסת שכיהנו בכנסת בעבר, אך לא כיהנו בכנסת העשרים ואחת. נוספה עליהם חברת הכנסת סתיו שפיר שכיהנה בכנסת העשרים ואחת מטעם מפלגת העבודה הישראלית, והתפטרה מהכנסת (ההתפטרות היחידה בכנסת זו) כדי להתמודד במסגרת רשימת המחנה הדמוקרטי:
- הרשימה המשותפת (1): סעיד אלחרומי.
- ישראל ביתנו (1): חמד עמאר.
- המחנה הדמוקרטי (1): ניצן הורוביץ.
- העבודה-גשר (3): אורלי לוי-אבקסיס, עמר בר-לב, רויטל סויד.
- הימין החדש (2): איילת שקד, נפתלי בנט.
יהודים דתיים
[עריכת קוד מקור | עריכה]בכנסת זו כיהנו 32 יהודים דתיים וחרדים. מתוכם 4 נשים:
- ש"ס (9): אריה דרעי, יצחק כהן, משולם נהרי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול.
- יהדות התורה (7): יעקב ליצמן, משה גפני, מאיר פרוש, אורי מקלב, יעקב טסלר, יעקב אשר, ישראל אייכלר.
- הליכוד (5): יולי אדלשטיין, זאב אלקין, ציפי חוטובלי, שלמה קרעי, קטי שטרית.
- הבית היהודי-האיחוד הלאומי (4): רפי פרץ, בצלאל סמוטריץ, מוטי יוגב, אופיר סופר.
- כחול לבן (4): חילי טרופר, אורית פרקש-הכהן, אלעזר שטרן, עומר ינקלביץ'.
- הימין החדש (2): נפתלי בנט, מתן כהנא.
- העבודה-גשר (1): רויטל סויד.
נשים
[עריכת קוד מקור | עריכה]בכנסת זו כיהנו 28 נשים:
- כחול לבן (10): מיקי חיימוביץ', אורנה ברביבאי, יעל גרמן, אורית פרקש-הכהן, קארין אלהרר, מירב כהן, עומר ינקלביץ', פנינה תמנו-שטה, ר'דיר מריח, אורלי פרומן.
- הליכוד (9): מירי רגב, גילה גמליאל, ציפי חוטובלי, אתי עטייה, קרן ברק, יפעת שאשא-ביטון, שרן השכל, מיכל שיר, קטי שטרית.
- העבודה-גשר (3): אורלי לוי-אבקסיס, מרב מיכאלי, רויטל סויד.
- הרשימה המשותפת (2): עאידה תומא סלימאן, היבה יזבק.
- המחנה הדמוקרטי (2): סתיו שפיר, תמר זנדברג.
- ישראל ביתנו (1): יוליה מלינובסקי.
- הימין החדש (1): איילת שקד.
להט"בים
[עריכת קוד מקור | עריכה]בכנסת זו כיהנו 5 להט"בים:
- כחול לבן (2): איתן גינזבורג, יוראי להב-הרצנו[ו].
- הליכוד (1): אמיר אוחנה.
- העבודה-גשר (1): איציק שמולי.
- המחנה הדמוקרטי (1): ניצן הורוביץ.
לא-יהודים
[עריכת קוד מקור | עריכה]בכנסת זו כיהנו 14 חברי כנסת לא יהודים, מתוכם 3 נשים:
- הרשימה המשותפת (12): איימן עודה, מטאנס שחאדה, אחמד טיבי, מנסור עבאס, עאידה תומא סלימאן, וליד טאהא, היבה יזבק, אוסאמה סעדי, יוסף ג'בארין, סעיד אלחרומי, ג'אבר עסאקלה, סאמי אבו שחאדה.
- כחול לבן (1): ר'דיר מריח.
- ישראל ביתנו (1): חמד עמאר.
מבחינה עדתית/דתית של חברי כנסת אלו:
- ערבים מוסלמים (9):[דרוש מקור] איימן עודה, אחמד טיבי, מנסור עבאס, וליד טאהא, היבה יזבק, אוסאמה סעדי, יוסף ג'בארין, סעיד אלחרומי (בדואי), סאמי אבו שחאדה.
- ערבים נוצרים (2): מטאנס שחאדה, עאידה תומא סלימאן (אתאיסטית ממשפחה נוצרית-ערבית).[2]
- דרוזים (3): ג'אבר עסאקלה, ר'דיר מריח (חברת הכנסת הדרוזית הראשונה בכנסת), חמד עמאר.
יוצאי מערכת הביטחון
[עריכת קוד מקור | עריכה]בכנסת זו כיהנו 12 חברי כנסת בדרגות אלוף-משנה ומעלה בצה"ל:
- כחול לבן (5): בני גנץ, משה יעלון, גבי אשכנזי, אורנה ברביבאי, אלעזר שטרן.
- הליכוד (2): מירי רגב, יואב גלנט.
- הבית היהודי – האיחוד הלאומי (2): רפי פרץ, מוטי יוגב.
- העבודה-גשר (1): עמר בר-לב.
- המחנה הדמוקרטי (1): יאיר גולן.
- הימין החדש (1): מתן כהנא.
4 חברי כנסת נוספים מילאו תפקידים בכירים בזרועות הביטחון:
- כחול לבן (3): רם בן ברק – כיהן כמשנה לראש "המוסד", מיקי לוי ויואב סגלוביץ – כיהנו כניצבים במשטרת ישראל.
- הליכוד (1): אבי דיכטר – כיהן כראש השב"כ.
ראשי רשויות מקומיות לשעבר
[עריכת קוד מקור | עריכה]בכנסת זו כיהנו 10 חברים שכיהנו בעבר כראשי עיריות ומועצות:
- כחול לבן (5): מאיר כהן (דימונה), מיכאל ביטון (ירוחם), יעל גרמן (הרצליה), אלון שוסטר (שער הנגב), איתן גינזבורג (רעננה)
- הליכוד (1): ניר ברקת (ירושלים)
- הרשימה המשותפת (1): סעיד אלחרומי (שגב שלום)
- ש"ס (1): משה אבוטבול (בית שמש)
- יהדות התורה (1): יעקב אשר (בני ברק)
- העבודה-גשר (1): עמיר פרץ (שדרות)
דוקטורים ופרופסורים
[עריכת קוד מקור | עריכה]בכנסת זו כיהנו 9 בעלי תואר דוקטור. לא כיהן בכנסת זו בעל פרופסורה:
- הרשימה המשותפת (5): אחמד טיבי (רפואה), מטאנס שחאדה (מדעי המדינה), עופר כסיף (פילוסופיה פוליטית), יוסף ג'בארין (משפטים), מנסור עבאס (רפואת שיניים).
- הליכוד (3): יובל שטייניץ (פילוסופיה), שלמה קרעי (הנדסת תעשייה וניהול), יפעת שאשא-ביטון (חינוך).
- כחול לבן (1): יועז הנדל (היסטוריה).
עולים
[עריכת קוד מקור | עריכה]בכנסת זו כיהנו 20 חברים שלא נולדו בישראל:
- ישראל ביתנו (6): אביגדור ליברמן, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, מרק איפראימוב
- הליכוד (6): יולי אדלשטיין, דוד ביטן, זאב אלקין, חיים כץ, קטי שטרית, שרן השכל
- כחול לבן (4): פנינה תמנו-שטה, איתן גינזבורג, מאיר כהן, יואל רזבוזוב
- ש"ס (2): יעקב מרגי, יוסי טייב
- יהדות התורה (1): יעקב ליצמן
- המחנה הדמוקרטי (1): אילן גילאון
קרובי משפחה
[עריכת קוד מקור | עריכה]אחמד טיבי וגיסו אוסאמה סעדי כיהנו כחברי הכנסת מטעם מפלגת תע"ל בהרשימה המשותפת, בדומה לכנסות הקודמת.
חילופי גברי
[עריכת קוד מקור | עריכה]תאריך | חבר הכנסת היוצא | חבר הכנסת המחליף | רשימה | סיבה |
---|---|---|---|---|
19 בינואר 2020 | גדי יברקן | יוראי להב-הרצנו | כחול לבן | התפטרות (עקב מעבר לליכוד) |
פיצולים בסיעות הכנסת
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ב-10 באוקטובר 2019 התפצלה סיעת ימינה למרכיביה – סיעת הבית היהודי – האיחוד הלאומי וסיעת הימין החדש.
פעולות עיקריות
[עריכת קוד מקור | עריכה]חקיקה
[עריכת קוד מקור | עריכה]הכנסת העשרים ושתיים העבירה במהלך תקופת כהונתה שלושה חוקים. הראשון, תיקון הוראת שעה לחוק יסודות התקציב, שהעניק מספר סמכויות לוועדות הזמניות של הכנסת, שכיהנו עד השבעת הכנסת העשרים ושלוש, וזאת בשל אי הקמת הממשלה[3].
שני החוקים הנוספים הם חוק התפזרות הכנסת ה-22[4] והוראות לבחירות הכנסת ה-23[5], שמטרתם הייתה להסדיר את הקדמת הבחירות ל-2 במרץ 2020 (ו' באדר ה'תש"ף). הבחירות הוקדמו בשמונה ימים מתוך מטרה להימנע מבחירות בפורים וביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל שמקום קבורתם לא נודע והתקיימו ביום שני. הליך החקיקה הסתיים בשעות הלילה המאוחרות של 12 בדצמבר 2019 (אף שכבר הסתיים מנדט הכנסת להרכבת הממשלה, הליך החקיקה, כיוון שכבר החל, התמשך גם מעבר לחצות הלילה) ובכך החל תהליך מערכת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש.
חוסר יכולתה של ממשלת המעבר לבצע רפורמות במשרדי הממשלה השונים או להעביר בכנסת את תקציב המדינה לשנת 2020, והיותה של מדינת ישראל שרויה במשבר שלטוני זה לאורך זמן כה רב ובגירעון תקציבי, הביאו חברי כנסת שונים לתמוך בפומבי בתיקוני חקיקה שיאפשרו עריכת בחירות ישירות לראשות הממשלה בלבד, מבלי לפזר את הכנסת העשרים ושתיים ולערוך בחירות כלליות לכנסת העשרים ושלוש במועד (90 יום מרגע ההחלטה על בחירות חדשות), או בקיצור תקופת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש מקרוב ל-90 יום מהתפזרות הכנסת, לתקופה קצרה יותר של כ-45 יום או כ-60 יום. כמו כן, הציעו חברי כנסת שונים לבטל בחקיקה של הוראת שעה את יום השבתון הקבוע בחוק הבחירות לכנסת לכל יום שבו נערכות בחירות לכנסת, על מנת להפחית את עלות הבחירות למשק המדינה. למרות הצעות אלה של חברי הכנסת, טענה מנכ"לית ועדת הבחירות המרכזית כי מסיבות לוגיסטיות ולשם קיום הוראות שונות בחוק הבחירות לכנסת, שנועדו לשמור על תקינותו וטהרתו של הליך הבחירות, לא ניתן יהיה לקצר את תקופת 90 הימים לפני הבחירות הנקובה בחוק יסוד: הממשלה, וכן לא ניתן יהיה לבטל את יום השבתון ביום הבחירות[6].
בעלי תפקידים
[עריכת קוד מקור | עריכה]קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]ביאורים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ השבעת הכנסת נדחתה ביומיים: בשל יומיים של ראש השנה, וביוזמת יו"ר הכנסת, גם בשל צום גדליה שחל למחרת.
- ^ הליכוד שזכה ב-35 מושבים ומפלגת כולנו שזכתה ב-4 מושבים רצו בנפרד והתאחדו לאחר הבחירות[1].
- ^ אז 2 המפלגות רצו ב-2 רשימות שונות חד"ש-תע"ל ברשימה אחת, ורע"מ-בל"ד ברשימה אחרת.
- ^ בבחירות קודמות רצו בשם 'מרצ', ללא התנועה הירוקה וישראל דמוקרטית.
- ^ בינואר 2020 החליט להתמודד מטעם הליכוד והתפטר מהכנסת.
- ^ 1 2 נכנס עם התפטרות גדי יברקן וויתורו של עידן רול על מקום בכנסת.
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ עופר חדד יעל אודם, כחלון מתאחד בניגוד להבטחות, באתר מאקו, 28 במאי 2019
- ^ Eetta Prince-Gibson, No Patience for Patriarchy, Moment Magazine, 2017-11-16 (באנגלית אמריקאית)
- ^
שלבי החקיקה של חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 52 - הוראת שעה)התש"ף-2019, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
- ^
שלבי החקיקה של הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים ושתיים והקדמת הבחירות, התש"ף–2019, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
- ^
שלבי החקיקה של הצעת חוק הבחירות לכנסת העשרים ושלוש (הוראות מיוחדות), התש"ף–2019, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
- ^ יהושע בריינר, מנכ"לית ועדת הבחירות: לא נוכל להיערך לבחירות בזק, אין לנו עובדים וציוד, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2019